Bonjour, monsieur, bonjour, Madame med sällskap.
God eftermiddag. Som ni ser är den vackra staden runt oss Paris.
Och den vackra parken är Bois de Boulogne. Ursäkta mig...
Vem jag är? Låt mig presentera mig.
Jag heter Honoré Lachaille. Född: Paris.
Datum: det var ett tag sen.
Nu är det år 1900, så det var inte under detta århundrade.
Omständigheter: goda.
Yrke: älskare och samlare av vackra ting.
Men inga antikviteter. Yngre ting.
Ja, avgjort yngre.
Gift? Varför då? Missförstå mig inte.
De flesta parisare gifter sig, men inte alla.
Somliga vill inte gifta sig och somliga gifter sig inte.
I Paris är de som inte vill män och de som inte gör det kvinnor.
Här ser vi exempelvis utställningsföremål A: de gifta.
Dessa damer höll ut och vann och jag hyllar var och en.
De saknar ingenting utom varsin vigselring.
Vilka stackars trista nuckor klädda i sina mamelucker.
Och där har vi framtiden.
En dag är de antingen gifta eller ogifta.
Så förtjusande de är.
När jag får se en liten tös som snart ska börja skolan
Så kan jag inte låta bli att le och tacka himlen
För små flickor, små flickor blir ju större för var dag
Var tacksam för flickor små
De växer upp och blir förtjusande
Med ögon som är vilsna och så vackra
En dag så får de dig att flyga genom taket
Var tacksam för små flickor
Var tacksam för dem nu vart än de är, vem helst de är
Förutan dem vad gjorde vi då?
Var tacksam, var tacksam
Var tacksam för flickor små
Berättelsen handlar om en liten flicka. Det kunde vara nån av dem.
Men det handlar om en särskild flicka.
Hon där. Hon heter Gigi.
Gigi. Vad har du inte att se fram emot.
Med ögon som är vilsna och så vackra
En dag så får de dig att flyga genom taket
Var tacksam för flickor små
Var tacksam för dem nu vart än de är, vem helst de är
För utan dem vad gjorde vi då?
Var tacksam, var tacksam
Var tacksam för flickor små
Hej, mormor.
- Var har du varit, Gigi? - Lekt i parken.
Min fot somnade på latinlektionen och den ville inte vakna.
- Glömde du vilken dag det är? - Tisdag.
Tant Alicia! Då får jag skynda mig.
Du får inte gå till tant Alicia och se ut så där.
Ta på dig kappan och låt mig kamma dig.
I den här kappan ser mina ben så långa ut.
Du har långa ben.
Ibland sörjer jag över att du aldrig lärde dig dansa.
Men jag vill så gärna. Kan jag inte få ta lektioner?
Jag gör inte samma misstag två gånger.
Din mor fick ta sånglektioner, och vad gör hon nu?
Slavar på operan i löjliga småroller.
- Hon verkar lycklig. - Jag såg henne inte ens.
I första akten stod hon bakom ett träd, i andra akten bakom en tenor.
- Mamma är tidigt vaken. - Hon ska uppträda i eftermiddag.
Det där är mer än hon gör i hela operan.
Och när jag tänker på den fine gamle herrn med sina kvarnar...
- Vem då? - Ingenting.
Du går i skola och ser tant Alicia. Det är den enda utbildning du behöver.
- När tiden är mogen, är du redo. - För vad då?
Nu räcker det. Skynda dig nu.
- Hej då, mormor. - Hej, Gigi.
Mycket starkare. 60 kilometer i timmen.
- Det finns inget snabbare på vägarna. - Er onkel är här.
Den mindre är en förstklassig maskin. Den större är förstås dyrare.
Jag visar dem gärna.
Ursäkta, monsieur Gaston. Köpte ni järnvägen mellan Paris och Lyon?
Ja, det gjorde jag-
Kursen har tydligen stigit med 12 punkter.
- Det räknade jag med. - Angående bilen, herr Lachaille...
- Skicka hit den i morgon. - Tack så mycket.
- Men vilken av de två? - Det har ingen betydelse, käre vän.
Förlåt att du fick vänta, onkel. Varför kom du inte upp?
Jag ville inte träffa min bror och svägerska.
Dina föräldrar tråkar ihjäl mig.
- Mig också. - Jag har känt dem längre än du.
De har tråkat ut mig under längre tid.
Din far är faktiskt ganska unik. Han var tråkig redan som femåring.
Han behöver bara säga "hej" så kan jag knappt hålla mig vaken.
Armenonville.
Jag väntade på dig vid ambassaden i söndags. Vad hände?
Tanken på ännu en tebjudning förlamade mig.
I stället drack jag te med min gamla bekant fru Alvarez.
- Du känner henne, eller kände henne. - Sa hon det?
- Jag tror hon nämnde det. - Då gjorde jag väl det.
Det är det enda stället i Paris där jag kan koppla av.
- Vart tar du mig för att äta lunch i dag? - Henri Trouvére.
Vi måste gå. Jag ska träffa en himmelsk varelse där.
Du är fortfarande ung, eller hur?
Inte jämfört med henne, men jämfört med dig, ja.
Kanske det är kvinnorna du umgås med.
- Hur gammal är Liane nu? - Ungefär 30 år.
Håll dig nära de unga, så fastnar en del av ungdomen på dig.
- Jag är uttråkad. - Uttråkad?
Stan är fylld av fängslande saker att titta på
Nämn två
Tänk på alla nöjen alla tusen dyrbarheter som vi sett
Nämn ett?
Se Paris när det är vår, det är vackrare än nånsin förut
Man kan höra hur träden säger: se på mig!
- Vilken färg har träden? - Gröna.
- Vilken färg hade de i fjol? - Gröna.
- Och nästa år? - Gröna.
Det är trist!
Blir du inte imponerad av det höga Eiffel-tornet?
När du vet att det ska stå i evighet
Klättra upp i det blå över 90 trappor upp
- Hur många våningar? - 90.
- Hur många var det i går? - 90.
- Och i morgon? - 90.
Det är trist!
- Floden Seine - Den flyter fram
- Men tänk på vin - Rött eller vitt
- Men flickor, då? - Säger ja eller nej
Ja eller nej, vad rör det väl mig?
Men tänk om din häst ser ut att ligga sist
Så plötsligt får han fart och vinner ganska klart
Det är trist!
- Ja se livet är en fröjd - Jag är ändå inte nöjd
- Fyllt av kärlek och romans - För mig är det bara trams
- Det är spännande och roligt - Det är tröttande och tråkigt
En trist värld vart du än går
Vart än du styr dina steg
Vårjord är rund men allt som finns på den är platt
- Visst är Venedig som en hägring - Det är en stad utan dränering
- Pisas torn tilltalar mig - Ska det rasa eller ej?
Men tänk vilken spänning att gå på tjurfäktning
När en tjur går till attack matadoren visar att han är en man
Det är trist!
- Äta lunch i vår natur - Stanna, jag vill kliva ur
- Säg inte nej - Lunch är ingenting för mig
- Jag ber dig bli min gäst - Åh nej, det är trist!
- Adjö, Honoré. - Adjö.
Stig på.
- Mamita. - Gaston, vilken trevlig överraskning.
- Hur mår du i dag? - Bra, och ännu bättre sen du kom.
- Du har magrat, och det klär dig. - Tycker du det?
- Kom och sätt dig i din stol. - Tack.
Vilket vackert tyg. Precis ett sånt tyg som Honoré brukade ha.
Kanske litet mer konservativt.
- Får jag bjuda på konfekt? - Nej tack.
- Men gärna en kopp kamomillte. - Mer än en, hoppas jag.
- Har du en telefon? - Nej, inte än.
Inte förrän Gigi är gammal nog att ha hemligheter och beundrare.
- Det finns en på övervåningen. - Det är inte viktigt.
- Är inte Gigi hemma? - Nej.
I dag är det tisdag. Då äter hon lunch hos tant Alicia.
Hur mår din syster? Jag har inte sett henne på länge.
Det förvånar mig inte.
Hon lämnar varken sin våning eller sitt förflutna. Och vilket förflutet!
Honoré påstår att det hon säger är alldeles sant.
- Hon påverkar Gigi. - Det gör ingenting.
Hon tycker att Gigi är lite bortkommen och hon lär upp henne.
Förra veckan lärde hon henne att äta kall hummer till perfektion.
- Varför i hela friden då? - Det är mycket användbart.
Underbart!
Det är så trevligt att vara här.
Det är roligt att se de rika njuta av de fattigas hemtrevnad.
Särskilt du, kära Gaston.
Ser din syster fortfarande lika ung ut?
Alicia är alltid sig lik.
Att leva i det förflutna passar henne.
Det var år 1859 som hon gav sig av med sin första sultan.
Sen kom greven av Milano, Spaniens kung, maharadjan...
Hon ser fantastisk ut.
- God dag, Charles. - Mademoiselle.
- Vad får vi till lunch? - Ortolaner.
Kära nån! Är de svåra?
Långsamt, Gigi. Kapplöpningssäsongen är över.
God dag, tant Alicia.
- Nu äter vi lunch. - Ja, tant Alicia.
I dag ska du få lära dig att äta ortolaner.
- Vad är ortolaner? - Utsökta små fåglar.
De flesta kastar sig över dem.
Du måste lära dig att äta dem korrekt.
Dåligt bordsskick har splittrat fler hushåll än otrohet.
Arbetade du hårt i skolan i dag? Vad studerade du?
Napoleons nederlag vid Waterloo.
- Så deprimerande. Vad mer? - Engelska.
Vi är väl så illa tvungna, de vägrar att lära sig tala franska.
Ortolaner ska delas i två bitar med ett snabbt snitt.
Kniven får inte gnissla mot tallriken.
Ät upp alltihop.
Benen gör inget. Svara på mina frågor, men prata inte med munnen full.
Om jag kan göra det, så kan du det också.
- Vilka vänner har du skaffat? - Inga.
Jag är alltid ensam.
Varför förbjuder mormor mig att tacka ja till inbjudningarna?
Hon har rätt. Du skulle bara bli bjuden av vanligt folk.
Men är inte vi vanligt folk?
- Nej. - På vilket sätt är de annorlunda?
De har svaga huvuden och veka kroppar.
För resten är de gifta. Men du skulle inte förstå.
Jag förstår nog. Vi gifter oss inte, eller hur?
Giftermål är inte förbjudet för oss-
- men i stället för att gifta oss genast, så gifter vi oss till slut.
Nu måste vi avsluta lunchen och fortsätta med din lektion.
Utan kunskap om juveler är en kvinna förlorad.
Minns du Madame Dunard som var här?
Såg du repet av svarta pärlor runt hennes hals?
- Ja, det var så vackert. - Falskt.
Skänkt av mannen hon älskar vars kärlek börjar svalna-
- och den stackars människan vet inte om det.
Nu ska vise vad du minns.
- Vad är det här? - En markisdiamant.
En markisformad diamant.
- Vad är det här? - En... topas.
En topas bland mina juveler? Är du galen?
Det är en gul diamant av högsta kvalitet.
Du får resa långt för att se dess like.
- Det här? - En Smaragd. Så vacker.
Ser du den blå lågan i det gröna ljusets djup?
Endast de vackraste smaragderna innehåller ett stänk av blått.
- Vem gav den till dig? - En kung.
- En stor kung? - Stora kungar ger inte stora stenar.
- Varför inte? - För att de inte behöver.
- Vem skänker värdefulla juveler? - De blyga, de stolta.
De nyrika, som tror att det är kultiverat.
Vem som skänker dem är oväsentligt, men bär inga tarvliga juveler.
Vänta på de förstklassiga juvelerna. Håll fast vid dina ideal.
Kom bort hit till ljuset, Gigi.
Öppna munnen.
Med såna tänder hade jag slukat hela Paris och en del av Europa.
Men jag klagar inte, jag fick en rejäl tugga.
Be mormor skaffa en hudkräm. Använder du inte puder?
- Mormor tillåter det inte. - Hoppas det. Du har en hopplös näsa...
...en obestämbar mun och kindbenen sitter för högt.
Men vi kan göra någonting av resten.
Tänderna, ögonen, ögonfransarna, ditt hår... Vi kan och ska göra det.
- Du måste lära dig att välja cigarr. - Jag röker inte cigarr.
Naturligtvis inte, men män gör det.
Allt jag lär dig, gör jag av en anledning.
Kärlek är ett ting av skönhet, som ett konstverk.
Liksom konstverk skapas den av konstnärer.
Ju större konstnär desto större konstverk.
- Av vad skapas en konstnär? - Cigarrer och juveler.
Gigi, du kommer från en annan planet. Fortsätt med ditt arbete.
Ett halsband är kärlek en ring är kärlek
En sten från någon vidrig liten kung är kärlek
En skinande Smaragd är kärlek en stinkande cigarr är kärlek
Allting som är du är kärlek
Man kunde tro parisarna blev generade som tänker på kärlek jämt
Parisarna är inte kloka som ska älska så fort de får en chans
Parisarna är inte kloka som ödslar varje vacker kväll på romans
Varje dag och under varje träd i stan träffas de två och två
Det är synd med allt som finns att se de har ju ingen fantasi
Parisarna är inte kloka
Som inte tröttnar på att vandra hand i hand
De tycker om det och talar jämt om det
Parisarna är inte kloka
Parisarna är inte kloka!
När det är varmt så åker de med häst och vagn
De pussas, kramas och står i
När det blir kallt, så går de bara inomhus
Livet måste vara mer
Parisarna är inte kloka
Som om kärlek var viktigast av allt
De yrar om det vill ej vara utan
Parisarna är inte kloka
Stanna.
Gigi?
Vad gör du där?
- Älskar du jämt, Gaston? - Hur sa?
- Älskar du jämt? - Nej, de som påstår det ljuger.
Var det dagens lektion?
- Hur visste du att jag hade lektion? - Jag har varit hemma hos dig.
Om jag varit där kunde jag ha besegrat dig i kortspel.
- Du fuskar. - Mot dig behöver jag inte fuska.
- Vakta din tunga, min flicka. - Jag är inte din flicka.
Om jag hade en flicka skulle jag lära henne veta hut.
- Följ med till ispalatset. - Jag åker inte skridskor.
- Jag bjuder på ett glas. - Jag dricker inte.
- Ska du åka skridskor? - Nej.
Men jag ska träffa Madame d'Exelmans.
Din älskarinna? Nej tack. Det får räcka för i dag.
Jag tänker inte fria till henne på isen. Kom nu, innan jag smiskar dig.
- Det skulle du aldrig våga. - Inte det?
Sätt dig.
Gigi? Sätt dig.
- Har du aldrig sett en isbana? - Aldrig.
Mormor säger att man blir distraherad från viktigare saker när man går ut.
- En barbotage till damen. - Vad är det?
- Champagne för mig. - Ja, herr Lachaille.
Är det den skandalomsusade Madame d'Exelmans?
Ja.
- Hör din mormor dig tala så här? - Hon lyssnar aldrig på mig.
Berätta inte att jag är här med dig.
- Vad är det för fel att vara med mig? - Det är inte du.
Det här är inte viktigt.
- Vad är viktigt? - Jag minns inte allt utantill.
Romaner gör en bedrövad, puder förstör hyn, korsetter förstör figuren.
- Vad tycker du om Liane? - Hon är söt.
- Men... - Men vad då?
- Vanlig. - Vanlig?
Menar du alldaglig eller simpel?
Alldaglig. Och simpel. Nu måste jag gå.
- Hälsa på igen. Tack för drinken. - Det var ett nöje.
God dag, älskling.
- Du dansar vals som en gud. - Tack.
Jag hör av mig när jag kommer för nästa lektion.
- Vi skulle träffa Honoré på Maxims. - Älskling?
- På Maxims? - Tack, monsieur.
- En hemsk man. - Du tar ofta lektioner av honom.
Han är en utmärkt lärare.
Men han är överlägsen på ett underlägset vis. Jag står inte ut med det.
Ska vi gå?
Gaston och Liane är med mig på Maxims i kväll.
Jag ger ett party för att hedra en himmelsk varelse jag mötte i dag.
Hon är syster till den himmelska varelse jag hade party för i går.
Maxims är ett underbart ställe.
Glatt och trevligt och i ett avseende unikt.
Här sköter alla sig själva. Ingen bryr sig om vem man sällskapar med.
Se den hemske Louis de Latour med sin senaste vidriga amour
Hon är speciell, tarvligt sensuell vi bjuder med dem ut i morgon kväll
Honoré Lachaille, Honoré Lachaille har nåt lurt i ärmen på sin kavaj
Visst är det en skam, det är skandal att han alltid är så väldigt glad
Se Gaston Lachaille, med sin konkubin deras kärlek går väl på rutin
Såg ni hennes ring? Den är säkert dyr Liane behöver ingen manikyr
Hon är väldigt kärleksfull i kväll. Vad är hon ute efter?
Hon är glad i kväll, som våren i kväll en lekfull och uppsluppen sak i kväll
Hon är livlig vän och charmig
Hon är ej förälskad i mig Nej, hon är ej förälskad i mig
Hennes blick, har en glöd i kväll så de kunde tända en eld, i kväll
Hon är livlig, och så ivrig hon är ej förälskad i mig
Se på hennes själ
Rutten ända in
Spelar ut en roll
Det är fruktansvärt, oerhört trist
Hon är kul i kväll, hon är söt i kväll så hon kunde bli en dessert i kväll
Hon är hängiven, hon är tillgiven jag blir öm när jag henne ser
Hon strålar och bubblar av kärlek hon är ej förälskad i mig
Hon är ej förälskad i mig
Någon har tänt hennes hjärta är det Jacques, Paul eller Léon?
Vem skruvar upp hennes låga? Hon är het, men ej för Gaston
Hon är glad i kväll, så glad i kväll en gigantisk, romantisk kliché i kväll
Som hon rodnar, som hon svamlar hon gör mig led och trött
Hon är så oh-la-la-la så otrogen-la-la
Hon är ej förälskad i mig
Jag visste att hon hade nåt i kikaren. Det måste finnas en förklaring.
- Skulle jag spionera på henne? - Självklart inte.
Jag är inte svartsjuk.
- Varför ska jag följa efter henne? - Det ska du inte.
Jag anställde detektiver och resultatet är kväljande.
Byrån ringde precis och sa att hon och hennes oljige akrobat-
- nyss anlände till ett litet värdshus i Honfleur.
Utan skridskor. Synnerligen obehagligt.
Du är inte den förste. Sånt här har hänt fina människor tidigare:
Alfred de Musset, Victor Hugo, Napoleon... T.o.m. mig.
- Visst är det så, Manuel? - Många, många gånger.
Inte så många gånger.
Men en skridskolärare!
Det är alltid en skridskolärare eller nåt liknande.
- Inte sant, Manuel? - Ja, herrn.
Minns ni Madame Dumelle och den förskräcklige turken?
Där hör du! En brottare från Folies Bergére.
Sen var det Madame Laura och simläraren.
Madame d'Albert och ridläraren.
Fröken Monique och tyngdlyftaren, Madame Bocher och rörmokaren...
Nu räcker det, Manuel. Vi förstår vad du menar.
Man blir aldrig en Don Juan inför sin betjänt.
Jag behåller honom bara så han inte kan skvallra.
Ryck upp dig, Gaston.
- Jag kunde inte vara gladare. - Bra.
Jag är glad att affären är över. Kvinnan var simpel-
- från målade tånaglar till blekt hår.
Jag är glad att vara kvitt henne. Vad gör vi i dag?
Vi ska resa till Honfleur, naturligtvis.
Är du galen? Jag vill aldrig se henne mer.
Du tänker väl inte låta en kvinna få sista ordet?
Var finns din heder, din manliga patriotism?
- Nonsens. - Lyssna på er onkel.
Han är en veteran.
- Hur tänker du avsluta det? - Jag skickar ett brev.
Det kommer att osa av sårad stolthet.
Inte ens Victor Hugo klarade det.
- Då ringer jag. - Vad tänker du säga?
"Du bedrog mig med en skridskolärare."
"Jag vill aldrig se dig mer."
Du kommer att låta som en svartsjuk skolpojke. Det går inte.
Det är sant. Vad ska jag göra?
Res till Honfleur och gör slut som en man.
Trist? Inte alls. Det är stolthet.
Föreställ dig hennes min när hon ser dig storma in
Och du hittar henne med en annan man
Vilken underbar komik när hon undslipper ett skrik
- Vad kommer hon att göra? - Skrika.
- Vad gjorde dina? - Skrek.
Det är trist!
Men tänk vilken fröjd du blir aldrig mera nöjd
När hon brister ut i gråt och hon inser vem som vann till sist
Det är trist!
- Skammen måste hon få bära - För att rädda mannens ära
- Visa att du är en man - Tänk på ditt fosterland
- Det är krig! - Nåväl, men det är trist
Kör runt och lämna den där.
Gaston.
Där är de.
Visst ser han förskräcklig ut?
Förskräcklig, men typisk. De ser likadana ut allihop.
Hon ser äldre ut i dagsljus. Mycket äldre.
- Jag avundas honom inte. - Inte jag heller.
Mig kysste hon aldrig så där.
- Hur? - Helhjärtat.
Självklart. Du är legitim. Han är förbjuden frukt.
- När ska vi slå till? - Vänta!
Kom.
Herr Lachaille, vilken överraskning.
- Res på er! - Vänta. Det är ett misstag.
Det var en slump att jag råkade möta Madame här.
Det var väl också en slump att ni skulle mötas i en lång, eldig...
Lägg dig inte i det här.
För 1 000 francs lämnar du ispalatset och försvinner för alltid.
Inga men. Vi kör er till närmaste järnvägsstation.
Ett tusen francs.
Gaston!
Det finns inget mer att tillägga. Adjö. Från djupet av mitt hjärta.
Gaston, min älskade...
SOCKERPRINS BRYTER MED LIANE D'EXELMANS
- Nej! - Vad har hänt?
Liane d'Exelmans har begått självmord. Igen.
Förlåt, vad sa du?
Jag visste inte att han lämnat henne.
Naturligtvis, ring så fort du får höra nåt.
Paris väntar otåligt. Varför sa du inte att Gaston och Liane brutit?
Jag visste inte, det måste ha hänt under helgen.
- När begick hon självmord? - I går kväll.
Hon gjorde som vanligt: otillräckligt med gift.
Hur många gånger har hon gjort det?
- God kväll, Honoré. - Gratulerar, Gaston.
Ditt första självmord. Vilken bedrift, och i din ålder.
Alla i Paris talar om dig.
Tack, Honoré. Jag...
- Gratulerar. - Tack, Manuel.
- Jag... - En stor seger.
- Var är champagnen? - Klar.
- Jag kom för att slippa telefonen. - Det kan jag tro.
- Några nyheter från liket? - Helt kurerad enligt morgontidningen.
- Och hur mår du? - Jag vet faktiskt inte.
- Gissa. - Jag skulle säga... irriterad.
Nästan deprimerad. Vet inte varför. Det måste finnas ett skäl.
Det är vad man kan vänta. Verdi kände så efter "Aidas" första framförande.
- Ta ett glas, Manuel. - Jag har ett.
Skål för dig, Gaston. Må det här vara det första av många.
Vad ska vi göra i kväll?
Jag borde nog noggrant överväga mitt nästa drag.
Jag har funderat på att fara ut på landet en tid.
- Lämna Paris, menar du? - Ja. Varför inte?
Det får du absolut inte göra.
Vill du att folk ska tro att du är förtvivlad eller upprörd?
Det vore detsamma som att erkänna dig besegrad.
De kommande veckorna ska du gå ut varenda kväll.
Maxims, Moulin Rouge, Pre Catalan...
- Pre Catalan har stängt. - Öppna det! Du måste vara lättsinnig.
En ny flicka varje kväll. Låt dem gissa vem som står på tur.
Var glad, extravagant, omåttlig!
GASTON LACHAILLE ÖPPNAR PRE CATALAN
VEM SKA BLI GASTON LACHAILLES DROTTNING?
2 000 GÄSTER INBJUDS TILL GASTONS MASKERADBAL
GASTON ENGAGERAR PARIS-OPERAN I SITT HEM
Mormor, Gaston anställde hela operan att uppträda hemma hos honom.
Jag öppnar.
Gaston, hur mår du?
- Är din mormor hemma, Gigi? - Ja.
- Är det guld? - Kryckan? Ja.
Du måste vara rik som har en guldkrycka.
- Vilken trevlig överraskning. - Låt inte mig störa.
- Jag lagar middag. - Det luktar väldigt gott.
Det är bara en fläskstuvning. Det var omöjligt att få tag i gäss.
Jag ber dem skicka ett par från mitt lantställe.
- Gigi, jag tog med mig lite konfekt. - Tack, Gaston.
- Du skämmer bort henne. - Champagnen är till dig, Mamita.
Du skämmer bort mig också.
- Du förstör dina händer. - Det gör inget.
- Jag får manikyr varje morgon. - Vad besvärligt.
Nej, inte så, Gaston!
- Inte? - Så här...
- Vart ska du gå? - Tala inte om det.
Jag ger en liten avskedsfest i Eiffeltornet.
Ska du resa bort?
Ja, till Trouville för att få havsluft innan nästa omgång fester börjar.
- Ligger Trouville vid havet? - Det finns ju inte havsluft i bergen!
Driv inte med mig, jag har aldrig varit vid havet.
- Vad ska du äta i kväll? - Sjötungsfilé med musslor.
Och lammfilé med tryffel. Det är alltid samma sak.
Det kan inte jämföras med din mormors stuvning.
Stanna och ät middag med oss.
- Jag önskar jag kunde det. - Varför inte?
- Ja, då gör jag det. - Men folk väntar på dig.
Jag skickar min chaufför med mina ursäkter.
- Min onkel får vara värd. - Honoré? Det klarar han utmärkt.
Jag längtar efter att åka i din bil. Låt mig framföra ursäkten.
Om du vill. Hälsa chauffören att ta det här till min onkels hus.
Jag kan inte bärga mig att få se portvaktsfruns min.
Efter middagen ska vi spela kort.
- Jag vinner som vanligt. - Och fuskar som vanligt.
- Gigi utnyttjar dig. - Låt henne hållas. Det roar mig.
- Hur mår Honoré nu för tiden? - Som vanligt. Ett liv ägnat åt jakt.
Vi har saknat dig. Vi har inte sett dig sen självmordet.
- Jag har haft ett hektiskt schema. - Jag har läst det.
Du gör allt så storslaget. Dina fester har fyllt tidningarna.
Ibland är boten plågsammare än krämpan.
Men det är nåt som förväntas av mig.
- Du befinner dig i en svår situation. - Ja, mycket svår.
- Hela Paris bevakar mig. - Vad talar du om?
Hela världen bevakar dig.
Ja, det är ett stort ansvar.
Jag kastar två kort.
- Fem kilo socker. - Det var inte så stor insats.
Ditt socker är inte så bra, jag spelar hellre om konfekt.
Det är samma sak, men socker är nyttigare.
- Det säger du för du tillverkar det. - Jag hörde det där.
- Visa lite hyfs. - Det gör ingenting.
Om jag förlorar, vad vill du ha? Silkesstrumpor?
Nej, silkesstrumpor kliar på benen.
Helst vill jag ha en nilgrön korsett med broderade rokokorosor-
- eller en ny rulle till det självspelande pianot...
- Eller vad då? - Se havet.
Nåväl. Om jag förlorar tar jag med dig och Mamita till Trouville.
Det där hörde jag också.
Oroa dig inte, Gaston. Vi ska inte tränga oss på.
- Kan jag få lite champagne? - Är du tokig? Absolut inte.
Jag kastar tre kort.
Jag kastar ett kort.
Då ska vise...
Kortspel är en fråga om logik.
Jag vet vad jag har och hur många kort du dragit.
Sannolikt så måste du ha ett ess.
Du kastade en tia och en femma, en drottning och en trea.
Därför måste du ha två ess, två ess och något lägre.
Mycket intressant.
Således vinner jag.
Således förlorar du.
Fusk! Varifrån fick du den fjärde kungen?
- Jag vann! 'Din tjuv!
- Ska vi resa till Trouville? - Ja, du får följa med till Trouville.
Mormor, vi ska resa till Trouville!
- Det kommer aldrig på fråga. - Jo, jag älskar det.
Jag har trevligare med din odåga till dotterdotter än med nån i Paris.
Ska du spela tjugoett, eller satsa på roulette?
Får jag vara uppe sent? Är hotellet snyggt och rent?
Gigi, du går för långt Stopp, ditt dumma barn
Är stämningen glad och yster? Får jag bli din lilla syster?
Gigi, nu är du dum jag föredrog om du var stum
Hon får gärna prata smörja pladdra och va' glad
Jag kan inte minnas när jag senast haft så skoj
Sluta!
Kvällen de uppfann champagne
Så måste de ha tänkt på dig och på mig
Kvällen de uppfann champagne
Så kunde de förstå att allt vi tänker på
Far upp i det blå med champagne
Och ropa till var en vi ser
Att sen vårjord blev till har ingen funnits till
Som varit lika lyckliga som vi
I kväll
Kvällen de uppfann champagne
Så måste de ha tänkt på dig och på mig
Kvällen de uppfann champagne
Så kunde de förstå att allt vi tänker på
Far upp i det blå med champagne
Och ropa till var en vi ser
Att sen vårjord blev till har ingen funnits till
Som varit lika lyckliga som vi
I kväll
Det är ju Gaston.
Är han i Trouville?
Vem är flickan han har med sig?
Jag? Jag är här i viktiga affärer.
Där är hon ju.
Du krånglar till alla mina planer för helgen.
- Får jag slå mig ned? - Var så god.
Hur gjorde jag det?
Jag kom hit för strid men en gammal skada hindrade mig att anfalla.
Hon var ändå inte din typ, Honoré.
- Bevakade du mig? - Vanans makt.
Med en vacker kvinna i närheten måste jag bevaka dig.
- Vad för dig till Trouville? - Jag kom hit med Gaston och Gigi.
- Gigi är min dotterdotter. - Det kan jag inte tro!
Jo. Tiden har inte stått stilla för alla av oss.
Det var snällt av Gaston att visa Trouville för Gigi.
- Hon har så roligt. - Det har Gaston också.
Jag har inte sett honom så uppspelt på många år.
Vi hade det också fint.
De sista dagarna vi var tillsammans var vi vid havet, inte sant?
- Var vi? - Javisst.
I den skära villan på Rivieran.
Jag minns bara den blå villan. Den som tillhörde sopranen.
- Du visste? - Naturligtvis.
Jag trodde du lämnade mig på grund av den österrikiska grevinnan.
- Naturligtvis. - Men det gjorde du inte.
Jag ska berätta om den blå villan. Jag ville gifta mig med dig.
Det är sant. Jag övervägde att gifta mig.
Kan du tänka dig mig gift?
Jag var desperat. Jag var tvungen att göra nåt, och det blev sopranen.
Det var den älskvärdaste bortförklaring för otrohet jag nånsin hört.
Jag har aldrig glömt dig eller sista kvällen vi tillbringade tillsammans.
Jag minns allt som om det vore i går.
- Vi sågs vid nio - Nej, hon var åtta
- Jag kom i tid - Nej, du var sen
Det står tydligt för mig
- Vi åt supé - Det var en lunch
- En tenor sjöng - En baryton
Ja, det står tydligt för mig
- Aprilmånen skimrade - Himlen var mulen
Det var en junikväll
Just det
Det gläder mig att veta att du minns så väl vår kärleksnatt
Visst
Det står tydligt för mig
- Jag har ofta tänkt på den fredag - Måndag
När vi hade vår sista träff
Och dåraktigt undrar jag om även du
Kanske tänker på den med
- Med häst och vagn - Vi gick ju hem
- En handske försvann - Det var en kam
Det står tydligt för mig
- En klarblå sky - Det regnade
- En ryss som sjöng - Från Spanien?
Ja, det står tydligt för mig
- Du bar en guldklänning - Jag var klädd i blått
- Börjar jag bli grå? - Åh nej, inte du
Så stark du var, så ung och glad
En kärleksprins på alla sätt
Visst
Det står tydligt för mig
- Var är hon? - I salongen.
Vad har hänt som du inte kunde berätta i telefon?
Vi har viktiga saker att diskutera. Samla dig.
Jag tvivlar på att jag nånsin kan göra det.
- Viktiga saker om vad då? - Gigi.
Ni var i Trouville över helgen med Gaston. Det var ett stort misstag.
Vad talar du om, Alicia?
Kära syster. Har det aldrig föresvävat dig, att Gigi...
- Gigi? - Ja, just det.
Omöjligt!
Nej, om det förstörs i början genom brist på takt.
När visade jag brist på takt? Det var en kongenial helg.
Så kongenial att Gaston samma kväll avreste till Monte Carlo.
- För hur länge då? - De kallar det en lång vistelse.
- Varför då? - Det spelar ingen roll.
Det kan vara bra. Det ger oss tid.
- Tid för vad då? - Gigis lektioner, förstås!
Hon får komma hit varje dag.
Tror du verkligen...?
Det är en chans vi måste ta.
Från och med nu är det arbete, arbete, arbete!
Lektioner, lektioner, lektioner.
Lyft kannan med ena handen och kopp och fat med den andra.
Alltid båda samtidigt. Aldrig kannan ensam.
Håll stadigt i fatet, men överdriv inte.
Fatet måste se ut som om det vore fastvuxet med fingrarna.
Häll upp, och se till att kannan är upprätt innan du tar bort koppen.
Du får inte spilla.
Ge den till mig.
Jag vill inte ha, men fråga alltid om grädde och socker.
Servera dig själv.
Kom ihåg det stadiga greppet. Nej, kaffekannan först!
Försök igen. Gå till dörren, vänd dig om-
-gå tillbaka och sätt dig.
Inte som en kasperdocka. Håll axlarna lika högt.
Vänd dig om, gå tillbaka och sätt dig ned.
Dunsa inte ned i stolen! Smyg dig ned. Det var bättre.
Res dig upp och gå ut på samma sätt. Hoppa inte upp! Sväva...
Håll glaset så här.
Servera mer vin, Charles.
Se på mig.
Försök nu själv.
Bälga inte i dig! Drick lite grann i taget.
Fyll på hennes glas, Charles.
Det var bättre. Njut av aromen till fullo.
Håll vinet i gommen och andas genom näsan, så känner du smaken.
Kände du doften?
- Nej. - Försök igen.
En dålig årgång smakar surt. En bra, som den här, luktar gott.
- Underbart - Nu räcker det, Charles.
Hej, mormor.
- Gaston. - Hej, Gigi.
Stig in.
Vad roligt att se dig, Gaston.
Jag har en present till...
- Vad är det för fel med henne? - Allt.
Du ser strålande ut. Var resan trevlig?
Hur var Monte Carlo i år?
Havet är blått, palmerna är gröna, solen är gul. Ett snyggt vykort.
- Precis som det ska vara. - Urtrist.
Man måste vara så rik som du, för att ha tråkigt i Monte Carlo.
- Jag tog med lite konfekt åt Gigi. - Du skämmer bort henne, Gaston.
- Vill du ha en kopp kamomillte? - Hemskt gärna.
Titta, Gaston. Klänningen är sydd av fyra meter tyg.
- Ser jag ut som en dam? - Du ser ut som en positivhalarapa.
En positivhalarapa?
Vad hände med din skotska klänning? Vilken fånig krage!
- Vad är det för fel på kragen? - Du liknar en giraff med struma.
Jag har aldrig hört att du skulle ha särskilt god klädsmak.
Gigi! Hur kan du säga så till Gaston? Be genast om ursäkt.
Nej. Det är en vacker klänning.
Vänta, Gaston. Hon ska be om ursäkt.
Är det här den uppfostran hon får av dig och din syster? Jag får gratulera.
- Vad har du ställt till med, Gigi? - Han visste att jag skulle svara honom.
Otacksamma flicka. Gaston har varit så snäll mot oss.
Vi som försökt göra en elegant dam av dig-
-och visat dig från din bästa sida.
Man ska inte behöva göra sig till för en så gammal vän som Gaston.
Det är fullkomligt absurt.
Din nya klänning är inte så dum trots allt.
Jag tittade inte så noga och kanske jag var lite grym.
Jag tar dig på en tur och så dricker vi te på Reservoirs i Versailles.
Det vore så trevligt.
Mormor, Gaston bjuder mig på te på Reservoirs.
- Du är tillbaka. Du är så tolerant. - Jag hade inte gått.
- Vi ska dricka te på Reservoirs. - Nej, det ska ni inte.
Jag är ledsen, Gaston.
- Vad menar du? - Snälla mormor.
Gå till ditt rum, Gigi. Jag måste tala med Gaston om en sak.
- Nej! - Gör som jag säger, Gigi.
Vad ska det här betyda? Nånting har förändrats, jag känner det.
Sätt dig, Gaston.
Du vet att jag är din vän och jag är dig stort tack skyldig-
-men jag får inte glömma min plikt.
Gigis mor har varken tid eller förstånd att ta hand om henne-
- och Gigi är inte vilken flicka som helst. Hon är speciell.
I åratal har du gett henne konfekt och presenter och hon avgudar dig.
Och nu vill du ta henne i din bil till Reservoirs och dricka te.
Om det bara var du och jag skulle du få ta Gigi vart du vill.
Men det finns andra. Du är känd överallt.
För en kvinna att gå ut med dig med hela Paris ögon på dig...
Menar du att om Gigi går ut med mig så skulle hon bringas i vanrykte?
Hon skulle få en stämpel på sig.
Hon skulle inte längre vara en vanlig flicka, inte ens respektabel.
Det här är befängt!
För dig skulle det bara bli ännu en tidningsartikel.
Men jag skulle inte ha hjärta att skratta åt det när jag läste det.
Det här är för fånigt att diskutera. Jag vill inte gräla med dig.
Det är din sak om du tror du skyddar Gigi mot ett grymt öde.
Jag inser mitt ansvar för Gigi bättre än du.
Jag vill kunna anförtro henne åt en man som kan säga:
"Jag tar hand om henne, jag ansvarar för hennes framtid."
- Ska jag hämta ditt kamomillte nu? - Nej tack.
Jag har ett avtalat möte och är redan sen.
Får jag fråga vem du sparar henne åt? Nån underbetald banktjänsteman-
- som skänker henne fyra barn på tre år?
Du är upprörd...
För att se henne gifta sig i en sjaskig kyrka med en rörmokare-
- som ger henne ett värdelöst namn och goda föresatser?
Då får ni väl utsätta henne för eländet i anständighetens namn.
Jag tycker synd om er allihop!
Upprörd! Vilket struntprat!
- Ser jag upprörd ut, Pierre? - Ja, monsieur.
Upprörd.
Upprörd minsann! Hon är ett barn, bara ett barn
Hon leker i sin hage och äter med en haklapp
Har mjölktänder och lockigt babyhår
Hon är en tös, bara en tös
Hon vill sitta i ens knä och bli matad med parfait
Kan ej skilja på en pojke och en tös
Vilket kryp, bara ett kryp
Hon pladdrar som ett barn och äter marsipan
En morsgris som behöver växa upp
En glutt, ett glin som ska passas hela tin'
Hon är alltför barnslig för att släppas ut
Men under helgen i Trouville trots hennes överdrivna stil
Då var hon ytterst verserad och på det hela så belevad
Och om vi inte skratta' jämt så var det aldrig långt till skämt
Om jag minns rätt det var korrekt
Hon är ett barn, ett fånigt barn barnslig som få, det kan ni väl förstå
Hon har tummen mitt i handen
Hon är ett barn, ett klumpigt barn
Hon är uppsvälld som en boll hennes figur är lika med noll
Hon är ett barn, som växer upp
Men så bortkommen och trög att hon skrämmer bort varenda kavaljer
En odåga och barnunge inga former och ej tilltalande för män
Men jag måste erkänna igen att i den nya klänningen
Så såg hon riktig mogen ut och var ej utan attribut
Det var en märklig händelse jag blev ju chockad att få se
Hur den satt åt på nån så ung
Hon är en tös, en liten tös hon blir äldre, men det blir de allihop
Tills de så en vacker dag slår ut i fullan blom
Åh nej...
Åh nej!
Musiken får en annan klang när hon talar
En annan färg på hennes kind, eller hur?
Kan jag ha fel, kan det va' så?
Åh, vart har Gigi gått sin kos?
Gigi. Är jag en dåre utan vett eller har jag inte sett?
Och insett... Gigi
Jag har ju sett dig växa upp, min vän
Gigi. Din ungdomstid har passerat utan att jag det noterat
Över en natt så har allt förändrats
Gigi. När dina knoppar skulle brista
Var jag då ute för att fånga regnbågen?
Gigi, stod jag för nära för att se dig som du var?
När slog din gnista ut i lågor?
När blev din värme till åtrå?
Vilket underverk har gjort dig till den du är?
Gigi...
Jag var blind som inte såg hur du blev stor
Gigi! När dina knoppar skulle brista
Var jag då ute för att fånga regnbågen?
Gigi, stod jag för nära för att se dig som du var?
När slog din gnista ut i lågor?
När blev din värme till åtrå?
Vilket underverk
Har gjort dig till den du är?
- Är du ensam, Mamita? - Ja.
Bra, jag har något viktigt att tala med dig om.
Då sammanfattar vi. Han skulle skämma bort henne...
Hon skulle skämmas bort som ingen annan kvinna blivit.
Bra, men det är lite vagt. Jag vill ha det detaljerat.
- Var skulle hon bo? - I ett fint hus på Avenue du Bois.
- Är du säker? - Javisst.
- Bra. Tjänare? - Han nämnde tjänare.
- En bil? - Jag tror det. Jag är inte säker.
Hon måste ha en bil med chaufför.
Han menade inte att vara snål. Han föreslog-
- att vi träffas hos hans advokat och går igenom detaljerna.
Hans advokat ska komma till vår advokat.
- Vi reglerar detaljerna. - Var inte så misstänksam.
- Och Gigi vet ingenting? - Nej.
Gaston vill äta middag med henne i kväll.
När du talar med Gigi, framhåll svårigheterna och inte nöjet.
Hon måste spela en roll, hon är naiv och tanklös.
- Hon får inte be om månen... - Oroa dig inte för henne.
Du tror hon är som du, men du känner henne inte.
- Det finns inget ont i henne. - Tack.
- Hon har inga materiella ambitioner. - Jag förstår.
Han ska skicka en present innan kvällen. Berätta vad det är.
Det ska jag göra.
- Hej, Gaston. - Hej, Gigi.
Tack.
Vill du inte sitta ned?
- Vet du varför jag är här? - Ja.
- Vill du eller vill du inte? - Jag vill inte.
Jag vet inte vad du vill. Du sa till mormor...
Vi behöver inte upprepa vad jag sa till din mormor.
Säg bara vad du inte vill göra och vad du vill göra.
- Menar du det? - Naturligtvis.
- Du sa att du ville ta hand om mig. - På ett storartat sätt.
Såvida jag tycker om det.
De har alltid sagt att jag är vilsen, men jag vet vad det här betyder.
Jag måste flytta härifrån och sova i din säng.
Snälla, Gigi. Du gör mig generad.
Du var inte generad när du talade med mormor.
Och hon var inte generad när hon talade med mig.
Jag vet mer än hon berättade.
Mitt fotografi kommer att hamna i alla tidningar.
Jag ska åka till Rivieran och kapplöpningarna i Deauville.
Våra gräl lär refereras i skvallerpressen.
Och när du lämnar mig, som du lämnade Inés des Cévennes.
Vem har fyllt ditt huvud med de där gamla historierna?
Varför skulle jag inte veta det? Du är världsberömd.
Jag känner till hon som bestal dig, grevinnan som ville skjuta dig-
- amerikanskan som ville gifta sig med dig.
Det här är inget att tala om, Gigi. Det är överspelat sen länge.
Ja, tills det börjar på nytt.
Det är inte ditt fel att du är världsberömd.
Fast jag passar inte att vara världsberömd.
När det är slut ger du dig i väg med en annan kvinna.
För mig återstår bara att lägga mig i en annan herres säng.
Det nöjer jag mig inte med.
Mormor och Alicia står på din sida, men det här gäller mig också.
Jag borde också ha en talan. Och det kommer inte att fungera.
Försöker du hitta ett sätt att säga att du inte tycker om mig?
Nej, Gaston. Visst tycker jag om dig.
Jag är så lycklig i ditt sällskap.
Kan vi inte fortsätta som förut?
Vi kunde träffas ofta. Du är vän till familjen och ingen skulle ana nåt.
Du kunde ge mig lakrits, konfekt och champagne på min födelsedag.
På söndagarna kunde vi spela kort. Visst vore det ett trevligt liv?
Jo, fast du glömmer bort en sak.
Jag är förälskad i dig.
- Det berättade du aldrig. - Jag har inte vetat om det så länge.
Jag upptäckte det när jag var i Monte Carlo.
Du är en hemsk man.
Du älskar mig och vill dra in mig i ett liv där jag får lida.
Du vill utsätta mig för en massa hemskheter-
- som slutar med gräl, skilsmässor, pistolskott...!
Lyssna på mig, Gigi!
Det trodde jag aldrig om dig!
Vad står på? Vad har hänt?
- Hon vill inte ha mig. - Vad menar du?
- Hon vill inte! - Har du blivit från vettet?
- Jag förklarade det för henne. - Ni förklarade för mycket!
Ni har bara berättat om det tarvliga och det vulgära.
Varför har ni inte talat om vänlighet? Om ett ömt hjärta av generositet.
Sånt finns också. Vet ni inte det?
Europa håller på att frambringa en generation av otacksamma vandaler.
Barn föds med is i själen och yxor i händerna-
- och de lär förstöra allt vackert och anständigt.
- Ta en bit ost. - Nej tack.
Jag avundas dig din ålder. För dig var det annorlunda.
Du har varit ren och god. Och det har uppskattats.
Men nu är det slut med det.
- Det var tråkigt. Sallad? - Nej tack.
Föreställ dig följande: en flicka bor i en unken lägenhet-
- med utslitna möbler, omgiven av smuts.
- Du förstör min lunch. - Det enda som väntar är fattigdomen.
Jag ville hjälpa henne och erbjöd henne allt:
Hem, bil, tjänare, kläder och mig.
- Och? - Hon avvisade mig.
- Avvisade hon dig? - Just det.
- Omöjligt! - Nej. Det har precis hänt.
Lägenheten hon bor i måste ha gjort henne galen.
Hennes mormor var förtjust. Mamita.
Men inte Gigi.
Hon nekade mig, hon avvisade mig. Jag fick nobben, korgen och på båten.
Det är en märklig familj, med märkliga idéer.
Jag förhandlade själv med dem en gång.
Ett litet strövtåg på nya betesmarker, så fick jag dörren i ansiktet.
- Vad gjorde du? - Jag gick därifrån.
- Du gjorde helt rätt. - Naturligtvis.
- När hon ångrar sig, vilket hon gör. - Det vet jag väl!
Hon vill bara få bättre villkor. Gå inte tillbaka.
Inte för allt i världen!
Du har uppfört dig som det anstår en gentleman.
Du gav ditt erbjudande i god tro innan nån känslomässig framstöt.
- Du har handlat som en riddare. - Det är det enda jag kan.
Och om hon inte inser hur hövligt du betett dig-
- och utnyttjar din godhet som ett vapen i förhandlingen-
- så är hon inte värd din ridderlighet eller ädelhet.
Det är ingens fel. Du är för god åt henne.
Vet du när du har glömt henne? Senast vid lunch i morgon.
- Titta i boken och möt mig på Maxims. - En strålande idé.
Jag föreslår en rödhårig, pröva Michelle.
- Jag såg henne i går kväll. - Jag ringer henne genast.
Gör så. Hon har inte många goda år kvar.
- Vi träffas klockan nio. - Nio prick.
Stackars pojke, stackars pojke ledsen, deprimerad och förbi
Stackars pojke, stackars pojke
Det är ju inte lätt att vara ung
Jag sitter och trivs i lugnan ro och struntar i kärlek må ni tro
Så skönt att man inte är ung
Rivalerna de är borta nu och ingen som vill ha kuttrasju
Så glad att jag ej längre är ung
Slut med förvirring inga överraskningar morgonen därpå
Inga självillusioner
Att när du säger en lögn så fattar hon ej
Och även om kärleken visar sig den sort som för evigt håller sig
För evigt är kortare än förut
Jag är så glad
Att jag ej längre är ung
Ett kort litet ord som plågar dig fruktan att hon inte passar sig
Så skönt att jag ej längre är ung
När man vill avsluta en trist affär så var hon inte ens det minsta kär
Så skönt att man inte är ung
Inga frustrationer jag kan ej misslyckas mer
Ingen mer förtret
Blott en motvillig replik min dam, adjö
Ungdomens källa den är trist
Methusalem är mitt ideal
Jag har aldrig varit mera tillfreds
Jag är så glad
Att jag ej längre är ung
Jag går ut, Charles. Kalla genast på en droska.
- Charles?! - Ja, frun. Genast, frun.
- Kan du upprepa det? - Hon vill inte.
- Vill hon inte? - Hon vill inte.
Sån dumhet saknar motstycke i mänsklighetens historia.
Det måste vara ditt fel.
Du måste ha framhållit svårigheterna och inte nöjena.
Vad sa du till det lilla odjuret?
Gigi må vara lite långsam-
- men hon är inget odjur för att hon inte dras till Gaston.
Det gör henne inte till en prinsessa. Vad sa du till henne?
Berättade du om kärleken, om resor, om månsken, om Italien?
Om kolibrier bland blommorna-
- och om att älska i en gardeniadoftande trädgård.
Det kunde jag inte berätta. Jag har inte rest längre än till Rivieran.
- Kunde du inte ha hittat på? - Nej, Alicia.
Otroligt! Var är hon? Jag ska berätta vad hon går miste om.
Romantik är att glömma allt i famnen hos en man som älskar dig.
Lyssna till kärlekens musik i en evig vår.
- Och när den eviga våren är slut? - Vad spelar det för roll?
Det spelar roll för Gigi. Jag är inte säker att jag inte håller med henne.
Du är en dåre, och din dotterdotter brås på dig.
När jag tänker på all tid och möda jag ägnat åt det enfaldiga barnet...
Gaston!
Jag fick ett brev från Gigi, hon ville träffa mig.
- Vill du inte stiga in? - Tack.
- Har du träffat min syster? - Vilken överraskning, herr Lachaille.
- Hur mår er förtjusande far? - Han har diabetes.
Ja, är man i sockerbranschen, så... Och er mor mår bra, hoppas jag?
Gaston.
Jag har tänkt, Gaston.
Jag är hellre olycklig med dig än utan dig.
Be en bön för mig i kväll
Ge mig all den hjälp som du kan avvara åt mig
Be en bön och under tiden
Säg det åter
Hon är för ung att dö
Fram till ditt Waterloo viskar min själ
Låt mig va' Wellington, ej Bonaparte
Be en bön för mig i afton
Sänk din blick och be
Stanna på knä i kväll
Jag tänkte vi skulle resa till Siena i juli, i början av säsongen.
- När reser vi till Deauville? - I slutet av augusti.
- Men det är inte nödvändigt. - Men jag vill åka, speciellt till kasinot.
Du vet att jag älskar att spela.
Vill du ha mer kaffe?
- Jag gör det. - Äh nej.
Fast rouletten är nog inte lika enkel att besegra som dig.
Eller lika lätt att lura. Du visste att jag fuskade, eller hur?
Tack.
Titta. Madame Dunard.
- Hur känner du henne? - Jag vet allt om henne.
- Ser du hennes pärlor? - Ja.
- Falska. - Falska?
Värdelösa och den stackarn vet inget. Nu är det bara en tidsfråga.
- Vill du dansa? - Hemskt gärna.
Visst är det en underbar kväll?
Jag har väntat på dig, Gaston.
- God afton, Honoré. - God afton, herr Lachaille.
Gissa vad vi ska göra. Vi ska...
Gigi?
Vad har du i innerfickan? Vad är det för nåt?
Det är en present till dig.
- Vill du inte se den? - Inte nu. Jag vill hellre dansa.
Får jag se den nu? Presenten.
Den är underbar.
Den är helt enkelt underbar. Vilken färg.
Endast de vackraste smaragderna innehåller ett stänk av blått.
Du har så god smak, Gaston.
Mycket bättre än din klädsmak.
- Får jag ta på mig det? - Spännet är litet krångligt.
Be kvinnan i damrummet om hjälp.
Gaston!
Min kära pojke. Hur gick det till?
- Ångrade hon sig? - Tydligen.
Behövde du förbättra arrangemanget?
Var inte vulgär.
Hon ser bedårande ut. Så fräsch, så ivrig, så ung...
Det är de sofistikerade damerna som fort blir tråkiga.
Men en sån som Gigi kan underhålla dig i flera månader.
Jag är så glad för din skull. Det här ska Manuel få höra.
God natt.
Vad är det för fel, Gaston?
Jag vill inte gå hem än. Snälla Gaston.
Berätta vad jag gjort för fel.
Jag ber dig, berätta för mig.
Gaston! Gigi! Vad har hänt?
- Åh, mormor! - Vad har hänt, Gigi?
Får jag komma in?
Inga tidningsartiklar, ingen skandal.
Ni skulle göra mig oändligt glad-
-om ni skänkte mig Gigis hand.
Tack och lov.
För flickor små
De växer upp och blir förtjusande
Var tacksam för flickor små
De växer upp och blir förtjusande
Med ögon som är vilsna och så vackra
En dag så får de dig att flyga genom taket
Var tacksam för flickor små
Var tacksam för dem nu vart än de är, vem helst de är
Förutan dem vad gjorde vi då?
Var tacksam
Var tacksam för flickor små
Subrip: TomTen
Översättning: SDI Media Group
[SWEDISH]